Scuză-mă.
Te-ai rătăcit?
Nu, te așteptam pe tine profesore.
- Ești în una din clasele mele? - Nu mă recunoașteți?
Păi... Sunt clase mari.
Orele de vizită sunt marțea si joia dimineața.
Da? Speram să vă vad acum.
Păi dacă mă rogi așa frumos, hai.
O fotografie așa frumoasă.
Aia veche?
Deci, cu ce te pot ajuta? Cum merge lucrarea despre Anscombe?
Domule profesor...
... trebuie să vă confesez ceva.
Ce?
Nu sunt una din studentele dumneavoastră.
Da?
Atunci de ce ești aici?
- Mai bine plec. - Stai.
Am înțeles.
Înțeleg cum te simți, și e normal.
Ești tânără și cu vederi largi...
... iar eu sunt un fel de celebritate pe aici.
Nu mă înțelege greșit. Ești o fată foarte frumoasă...
... dar ar fi greșit să profit de tine.
Te... Te respect prea mult.
Dumnezeule.
Ce?
Nu mă mai placi?
Nu mă mai vrei?
Frate nu te deranjează să mananci alea pe patul meu?
Nu, nu mă deranjează.
- Cum merge cercetarea? - Știi cum merge?
Încet.
Știi cum ar putea merge mult mai repede?
Dacă îmi aveam computerul.
- Poți să dai mai încet te rog? - Da, sigur.
Știi ce, poate mai bine te duci undeva pentru o vreme?
Mi-ar place. Bună idee. Din păcate mașina mea e făcută praf.
Dean, ți-am zis, nu am avut nici o legătură...
- Salut Bobby. - Băieți.
Salut Bobby.
E bine să vă vad așa repede.
Mersi că ai venit.
Intră.
Slavă cerului că ești aici.
Despre ce nu vroiai să vorbim la telefon?
E o treabă la care lucrăm, noi...
Nu eram siguri că o să ne crezi.
Pot să cred multe.
Da, știu. Doar că nu am mai văzut nimic asemănător.
Nici pe aproape.
Ne-am gândit că ne-ar folosi niște ochi proaspeți.
De ce nu începi cu începutul.
Da. Bine, te rog.
Totul a început când am luat urma unui monstru.
Vezi tu, un profesor a plonjat în cap de la etajul patru.
Doar că e o legendă a campusului care spune despre clădire că ar fi bântuită.
Așa că ne-am dat reporteri la un ziar local.
Amândoi am avut profesorul de etică și morală.
Da? Și de ce credeți că a făcut-o?
Cine știe. Avea tot, soție, copii, cartea lui avea succes.
Pe de altă parte, cine zice că e sinucidere?
- Haide Jen. - Ce altceva ar putea fi?
- Știi despre Crawford Hall. - De fapt, nu știu.
E o porcărie. Legendă urbană.
Mama lui Heather a fost la școală acolo și cunoștea fata.
Stai, ce fată?
Acum 30 de ani, o fată avea o relație cu un profesor.
El a terminat relația. Ea s-a sinucis aruncându-se de la geam.
- Știi cum o chema? - Nu.
Dar se zice că a sărit de la camera 669.
Te-ai prins? Inversezi nouăle.
Și acum bântuie clădirea.
Și cei care o văd, nu trăiesc să povestească.
Dacă nimeni nu trăiește, atunci cum se răspândește povestea?
Curtis, taci.
Știți ce? Vă mulțumesc. Mă scuzați.
Dean, ce...? Ce bei?
Nu știu omule. Cred că le zice sfârcuri vinete.
Ar trebui să verificăm biroul profesorului.
Nu, nu. Nu pot acum.
Am o pisică sălbatică pe cârlig. Sunt pe cale să... o trag.
- Te prezint. - Dean...
Starla. Starla.
El e copilotul meu de navă spațială, Maiorul Tom. Maior Tom, ea e Starla.
Bună.
Scuze. Încerc să țin lichiorul sub control.
Da. Bravo.
Vești bune.
Are o soră.
- Ia stai puțin. - Ce?
Hai frate. Nu așa s-a întâmplat.
Nu? Deci nu ai băut sfârcuri vinete?
Da. Asta poate.
Eu nu zic lucruri ca "pisică sălbatică". Nu o chema Starla.
Atunci cum o chema?
Nu știu. Dar era stilată.
Era stundentă la Antropologie și Folclor.
Discutam de povești locale cu fantome.
Pentru noi...
Pentru noi.
Doamne, dar ești atractiv.
Mersi, dar nu e timp pentru asta acum.
Trebuie să-mi povestești despre legenda asta urbană.
Te rog, sunt vieți în joc.
Îmi pare rău, dar... Nu mă pot concentra.
E ca și cum te-ai holba...
... spre soare.
Dean, ce crezi că faci?
Sam, te rog.
Dacă nu te deranjeată, dă-mi cinci minute.
Dean, e o investigație serioasă.
Nu avem timp de prostiile tale.
Zău, chiar așa s-a întâmplat?
- Eu nu fac așa. - Așa mi se pare mie.
Bun, ce se întâmplă cu voi?
Nimic. Nu-i nimic.
Haide. Vă certați ca un cuplu de bătrâni căsătoriții.
Nu. Vezi tu, căsătoriții pot divorța.
Eu și el, suntem ca gemeni Siamezi.
- Vrei să spui gemeni lipiți. - Vezi ce spun?
Uite...
Am fost pe drumuri prea mult. Locuințe mici, chestii din astea.
Nu-ți fă griji.
Bine.
Oricum, ne-am gândit că ar fi vorba de o bântuială...
... așa că ne-am dus la fața locului.
- De cât timp lucrezi aici? - Spăl podelele astea de șase ani.
Poftiți băieți.
Pentru ce naiba e aia?
Caută cabluri în pereți.
Păi...
Nu știu de ce v-ar interesa aici.
Nu prea l-ar ajuta pe profesor.
- De ce? - E mort.
Ce s-a întâmplat?
A zburat pe fereastra aia.
Da?
- Lucrai în seara aia? - Eu l-am găsit.
Ai vazut ce s-a întâmplat?
Nu. Doar l-am văzut venind aici și...
- Doar că... - Ce?
Nu era singur.
Cine era cu el?
Hai, am mâncat una, poate două.
Lasă-mă să povestesc.
Era cu o tânără.
Le-am spus polițiștilor de ea, dar presupun că nu au găsit-o niciodată.
Ai văzut-o intrând zici.
Dar ai văzut-o ieșind?
Acum că ai spus, nu.
Ai mai văzut-o pe aici?
- Nu pe ea. - Cum adică?
Nu vreau să nu respect un mort...
... dar domnul Moralitate?
Venea cu multe fete aici.
Avea mai mult fund decât un capac de toaletă.
Încă ceva, clădirea asta are doar patru etaje nu?
- Da. - Deci nu există camera 669?
Bineănțeles că nu. De ce?
Doar curios.
- Mulțumesc. - Da.
Nu sunt urme de EMF, clar.
Și camera aia 669 e vrăjeală.
Deci, ce crezi, că profesorul e doar un sinucigaș?
- Legenda e doar legendă? - Nu știu.
Adică, treaba cu fata descrisă de omul de serviciu, e ciudată.
Da.
Ar trebui să verificăm istoria clădirii.
- Să vedem dacă s-a sinucis vreuna acolo. - Da, așa e.
Frate, mi-ai umblat la calculator?
- Nu. - Zău?
Pentru că e blocat pe asiaticecusânimari.com.
Dean...
Vrei să... Nu mai îmi atinge lucrurile, bine?
De ce nu te controlezi?
Dar ați aflat ceva despre clădire...
... sau de fata sinucigașă?
Nu. Trecutul e curat.
- Poate nu e bântuită. - Poate nu.
- Să fiu sincer, nu suntem siguri. - Cum adică nu sunteți siguri?
- Păi e ciudat. - Ce e ciudat?
Partea următoare, nu am văzut-o cu ochii noștri...
... dar e ciudat, chiar și pentru noi.
- Extratereștri? - Da.
Chiar dacă sunt reali, nu vin pe Pământ să ia oameni.
Crede-mă, știm.
Toată viața nu am văzut dovezi de o răpire pe bune.
Doar glume și farse.
Da, la asta ne-am gândit.
Dar am zis măcar să vorbim cu tipul.
Trebuie să încerci sfârcurile vinete.
Deci, ce s-a întâmplat, Curtis?
Nu m-ați crede. Nimeni nu o face.
Dă-ne o șansă.
Nu vreau să apară prin ziare.
Neoficial atunci.
Eu...
Am leșinat...
... și am pierdut noțiunea timpului, și când m-am trezit nu știam unde sunt.
Și apoi?
Au făcut teste pe mine.
Și...
Au...
M-au probat.
Te-au probat?
Da, m-au probat.
Iar, și iar, și iar, și...
... și iar, și ia, și iar.
Și asta nu e cel mai rău.
Cum poate fi mai rău?
Un extraterestru te-a făcut pipița lui?
Au...
M-au pus să dansez încet.
Exagerați nu?
- Nu. - Nu.
Atunci tipu asta e nebun.
Nu suntem siguri.
Îți zic Dean...
... asta e făcută de un motor cu reacție.
Adică un motor cu reacție de farfurie zburătoare?
Ce altceva ar putea fi?
- Ce dracului? - Nu știu.
- Nu serios. Ce naiba? - Nu știu.
Întâi bântuiala, acum asta?
Doar după sincronizare, trebuie să fie legate.
Adică între un spirit supărat și E.T. în călduri?
Ce ar putea fi legătură?
Dar ce puteam face?
Am continuat să săpăm.
Deci tu și acest Curtis stați în aceeași casă?
- Da. - Ai auzit ce a pățit?
Da, zice că extratereștri, dar nu știu.
Uite omule...
... știu că trebuie să fie greu.
- Nu prea. - Dar vreau sa știi...
... că te susțin.
Soldățel curajos.
Îți înțeleg durerea.
Vino încoace.
Ești prea prețios pentru lumea asta.
Nu am zis așa ceva.
Păi, tu tot timpu zici aiureli din astea.
Păi...
- Mersi. Mersi de îmbrățișare. - Da.
Dar sunt bine. Chiar.
Să fiu sincer...
... ce a pățit Curtis, era de așteptat.
- De ce? - Era șeful de botez.
Ne-a trecut prin iad semestrul acesta. Și s-a simțit bine.
Deci acum știe ce păreri avem.
E bine.
Totuși nu are logică.
Dar măcar e o legătură.
Între ce?
Victime.
Profesorul și șeful de botez.
Sunt nemernici amândoi.
Asta e o legătură?
Ai ceva mai bun, aș vrea să aud.
- Unde mi-e laptopul? - Nu știu.
Gândește-te. Proful libertin primește o tipă moartă.
Un șef de botez e amețit.
- L-am lăsat aici. - E evident că nu.
Adică, sunt aproape poetice pedepsele astea.
Eu aș fi ceva mai direct, dar totuși...
Bine, hilar. Unde l-ai ascuns?
- Calculatorul tău? - Unde l-ai ascuns?
- De ce ti-aș lua calculatorul? - Nu mai era altcineva.
Ținem ușile încuiate. Nu lăsăm cameriste înăuntru.
Se pare că l-ai pierdut Pointdexter.
Știi ceva? Eu îți accept multe.
Ce? E o plăcere să stai cu mine.
Da? Ciorapi murdari în chiuvetă.
- Mâncarea din frigider. - Ce ai cu mâncarea?
Nu mai e mâncare Dean.
- E Darwinism. - Îmi place.
Tot ce îți cer, singurul lucru, e să nu te bagi în lucrurile mele.
Gata?
Ce ai zice dacă mi-aș bate joc de mașină?
Ar fi ultimul lucru pe care l-ai face.
Tu i-ai luat calculatorul?
Așa ar merita, dar nu.
Dar nu l-am pierdut pentru că nu pierd lucruri.
Așa e, pentru că e perfect.
Bine, bine. Spuneți-mi ce s-a întâmplat după.
A mai fost o victimă.
Așa. Nici pe asta nu am văzut-o.
Am cam pus cap la cap lucrurile din dovezi, dar tipul era...
Om de știință în cercetări.
Teste pe animale.
Adică nemernic, ceea ce se potrivește cu tiparul.
Polițiștii nu au dat o cauză de moarte...
... pentru că habar nu aveau ce ar putea fi.
Așa că am verificat noi.
Ar trebui să fie rapid.
Bun.
Asta e urât.
Da.
Mutilat.
Se pare că la ceva îi era foame.
- L-au identificat? - Da. Cercetător la universitate.
Ghici unde îi era biroul apropo? Crawford Hall, ca și profesorul.
Exact unde a pățit-o și studentul.
Da.
Ia și tu aia te rog.
Mersi.
Ce e?
Arată ca...
Solzi?
Solzi? De la ce?
Un aligator?
Un aligator în canal? Las-o baltă.
Păi? E o legendă urbană clasică Dean.
Un puști aruncă un pui de aligator la toaletă și crește imens în canale.
Da, dar nimeni nu a găsit unul. Nu sunt reali.
Nici răpirea de extratereștri, dar ceva l-a ronțăit pe tipul ăsta.
- Nu puteau fi mai ciudate. - Ne-ar trebui ajutor.
Îl sun pe Bobby. Poate a dat peste așa ceva.
Sunt sigur. E doar un campus tipic bântuit...
... răpiri cu extratereștri, aligatori în canale. Da. E simplu.
Am decis să căutăm totuși în canale.
Așa ne-am despărțit, fiecare pornind dintr-un capăt al campusului.
Ați găsit ceva?
Da, am găsit ceva. Dar nu în canal.
Nenorocitul.
Sam!
Crezi că e amuzant?
Depinde. Ce?
- Mașina. - Ce e cu mașina?
Nu poți scoate aerul din cauciucuri. Se îndoaie jențile.
Stai așa. Nu m-am apropiat de mașina ta.
Da? Atunci cum de am găsit asta?
- Dă-mi banii înapoi. - Nu, nu, nu.
Consideră că sunt reparații pentru traumă emoțională.
- Da, foarte amuzant. Acum dă-i înapoi. - Nu.
Dean, m-am săturat de tine.
Da? La fel și eu de tine.
- Dă-te de pe mine. - Dă-i înapoi.
Gata, am auzit destul.
Ai venit la o oră după aceea.
Sunt surprins de voi. Chiar sunt.
Sam, în primul rând, Dean nu ți-a furat computerul.
Dar...
Și Dean, Sam nu s-a atins de mașina ta.
Da.
Și dacă v-ați scoate căpățânile din fund...
... totul ar fi clar.
- Ce? - Cu ce vă confruntați.
- Nu-mi dau seama. - Nici eu.
E vorba de un păcălici.
- M-am gândit eu. - Ce? Nu...
Trebuie să vă zic...
... voi ați fost cel mai mare indiciu.
Ce vrei să spui?
Chestiile astea crează haos și înșelăciuni la fel de ușor cum respiră.
Și vă joacă așa de mult...
... că vă certați între voi și nu gândiți bine.
- Laptopul. - Cauciucurile.
Știe că sunteți pe urma lui.
Și vă joacă.
Și ce e? Spirit, demon? Ce?
Cam ca un semizeu.
E Loki în Scandinavia.
E Anansi în Africa de vest. Sunt zeci.
Sunt nemuritori. Și pot crea obiecte din nimic.
Obiecte la fel de reale ca noi. Pot să le facă să dispară la fel de repede.
Ca un spirit supărat, sau un extraterestru, sau un aligator.
Și victimele respectă profilul.
Păcălicii îi vizează pe cei mari și tari.
Și îi doboară, de obicei ironic.
Farse mortale. Chestii din astea.
Bobby, cum arată chestiile astea?
Ca multe, dar în general oameni.
Și pe cine știm noi că a fost la fața locului tot timpul?
Bună poanta.
Vino aici.
Ai mânca? Eu aș mânca. Hai.
Lipsește ceva.
Scuzați că mă târâi azi băieți.
Am avut o noapte pe cinste.
Mult sex, dacă mă înțelegeți.
Da, greu să nu înțelegem. Ascultă, nu stăm mult.
Trebuie să verificăm niște birouri la etajul trei.
Nici o problemă.
La naiba. Am uitat ceva în camion.
Știți ce, vă ajung din urmă.
Bine.
Doar pentru că citește Weekly World News nu înseamnă că el e omul nostru.
- Și tu o citești. - Îți zic, el e.
Doar cred că avem nevoie de niște dovezi solide.
Bobby mi-a zis că fraierii ăștia au metabolism de insecte.
Un apetit pentru dulciuri.
Nu am găsit nici o ciocolată sau zahăr. Nimic.
- Ai trecut peste ceva. - Nu fac asta.
Da, pentru că ești perfect.
Ce? Încă ești supărat pe mine pentru ce a făcut păcăliciul?
Hai frate, că ești așa dinainte să apară el.
Uite, stai aici. Vezi ce face tipul.
Mă duc la el acasă, să văd dacă sunt dovezi...
... înainte să intri peste om.
Așteaptă până mă întorc, bine?
- Bine? - Bine.
La naiba cu asta.
Te așteptam Dean.
Nu sunteți reale.
Te asigur scumpule, o vei simți real.
Haide. Lasă-ne să-ți facem un masaj.
Știi, îmi plac sfârșiturile fericite. Chiar îmi plac...
... dar trec peste.
Sunt o ofertă de pace.
Știu ce faci tu și fratele tău.
Sunt pe aici de ceva vreme, am mai dat peste tipi ca voi.
Păi atunci știi de ce nu te pot lăsa să faci rău oamenilor.
Haide.
Acei oameni au primit ce meritau.
Învinși cu propriile lor arme.
Dar pe tine și pe Sam vă plac. Chiar.
Așa că bucură-t cât vrei.
Atât cât să îmi schimb orașul.
- Nu cred că pot să te las. - Nu vreau să te rănesc.
Și știi că pot.
Uite ce e tipule, îmi place stilul tău. Bine? Adică...
Chiar așa e. Extraterestrul care dansează încet?
- Una din favoritele mele. - Da.
- Dar nu te pot lăsa să pleci. - Păcat.
Cum am spus. Te plăceam.
Sam avea dreptate.
Nu trebuia să vii singur.
De acord cu tine aici.
Cearta de afară a fost o păcăleală?
Nu-i rău.
Dar vrei să vezi adevărata păcăleală?
Frumoasă aruncare fetelor.
Frumos show.
Dean.
Dean, Dean, Dean. Nu vroiam să fac asta.
Nici eu.
Sunteți bine?
Da.
Cred.
Trebuie să spun...
... avea stil.
- Bobby, mersi mult. Nu am fi putut... - Nu-i nimic.
Hai să ne cărăm până nu găsește cineva cadavrul.
Da.
Uite, Dean...
... vreau să spun că...
Și mie.
Voi doi îmi frângeți inima. Putem să plecăm?
Traducerea și adaptarea: iDVD Team Supervizarea: nightmare1
SFÂRȘIT